Перебування в місцях позбавлення волі, безсумнівно, змінює людину. Так чи інакше доводиться замислитися над життям, світоглядом, ставленням до оточуючих, особливо близьких тобі людей. Змінити своє життя, створити сім’ю − саме таку мрію і втілив у життя засуджений Дмитро Р., котрий відбуває покарання у Луцькому слідчому ізоляторі УДПтС України у Волинській області.
Нещодавно він розписався із Надією тут, у Луцькому слідчому ізоляторі. З його слів, вони зустрічалися протягом трьох років, півтори роки тому народилася донечка Тетяна зовнішністю дуже схожа на тата. Зрештою вони прийняли спільне рішення пов’язати свої стосунки у шлюбі.
- Дмитре, розкажіть, як ви зустрілися із вашою майбутньою дружиною, хто вас познайомив?
- Нас познайомили друзі із с. Романів Луцького району. Ми зустрічалися протягом трьох років і вирішили одружитися.
- Як сприйняли батьки ваше рішення?
- Батьки і мої, і дружини були раді за на наше рішення, що ми не залишили одне одного в скрутну хвилину. Мої батьки допомагають дружині по можливості у побутових, фінансових питаннях, а також з вихованням нашої доньки.
- Надія вас підтримувала, коли ви потрапили «за грати»?
- Моя майбутня дружина не відмовилась від спілкування зі мною. Вона приходила на короткострокові побачення, ми спілкувалися по телефону.
- Чи не хотіли б ви повінчатися із вашою дружиною?
- Так, звичайно, ми обоє про це мріємо і втілимо в життя цей план після мого звільнення з установи.
- Де ви раніше працювали, чи працюєте за цією спеціальністю в установі?
- Я працював у Коледжі технологій та бізнесу ім. Лесі Українки на посаді кухаря. Зараз працюю в господарській обслузі кухарем у їдальні.
- Які маєте плани на майбутнє після звільнення?
- Планую працювати на іншій роботі, не за спеціальністю, проте наперед не буду говорити, оскільки треба відбути свій термін покарання. І я, і моя дружина сподіваємося на те, що адміністрація оцінить ступінь мого виправлення та клопотатиме про застосування судом ст. 81 КВК України (про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання).
Інтерв’ю вела Ольга Купчинська.